LEIJONANAINEN
Voi rakas lapsi. - Taisin kaatua.
Onneksi satuin kulkemaan ohi, muuten olisit maannut täällä pitkään.
Milloin laskettu aikasi on? - Parin viikon päästä.
Niin pian? Et saisi juoksennella täällä keskellä yötä.
Kuoro kaipaa alttoja. - Ja tenoreja. En ole ilmoittautunut.
Hoidetaan sinut kotiin, ja sitten soitetaan tohtori Leville.
Ei ole tarpeen.
Pystytkö kävelemään itse? - Pystyn.
Rakas lapsi.
Arctander! Arctander!
Arctander! Tule. - Arctander!
Mitä on tapahtunut? - Vaimosi kaatui tunturissa.
Minä jatkan.
Kunpa lääkäri tulisi pian.
Soita ja kysy, onko keskus saanut häneen yhteyttä. Mene.
So, so.
Olen niin iloinen Jeesuksesta. - Älä puhu.
Olen ajatellut häntä koko illan. Uskotko, että hän auttaa?
Hänen täytyy auttaa minua. - Rauhoitu.
Hengitä rauhallisesti.
Onko tohtori Levin tulossa? Kysy keskuksesta, milloin hän tulee.
En kai menetä häntä? En voi menettää häntä.
Rauhoitu. - Lupaa tehdä kaikkesi.
Kiireesti.
Verta on paljon.
Oikein hyvä. Kaikin voimin.
Ruth, herää. Oikein hyvä.
Juuri niin.
En ole ikinä nähnyt vastaavaa. - Joskus harvoin näin käy.
Verenvuoto täytyy pysäyttää. Varovasti.
Menetimme hänet.
Abraham, menetimme hänet. Abraham!
So, so, so.
Olen pahoillani. Tein parhaani.
Mutta lapsi elää.
Ymmärrän, että huolestuitte, mutta...
Elääkö se?
Selviytyykö se?
Lapsi syntyi etuajassa, mutta se on hyvin terhakka.
Parin päivän päästä ne irtoavat. - Vie se pois.
Se ei ole mikään lapsi. Se on nukkakasa.
Gustav rakas, vakuutan... - Vie se pois.
En ole mikään Gustav rakas sinulle enkä muillekaan.
Tarvitsetteko jotain?
Syötävää tai kenties olutta? - En.
Soitanko jollekulle? Ystävälle tai sukulaiselle?
Ei. Minulla ei ole elossa olevia sukulaisia.
Kaikki kuolevat.
Vai minä olen jäljellä.
Birgersonit lupasivat ottaa tyttärenne luokseen joksikin aikaa.
Jotta hän saa hoivaa ja ruokaa.
Kunnes olette toipunut sen verran, -
että pystytte huolehtimaan käytännön asioista.
Sammuttaisitteko valon mennessänne?
Voin auttaa neitiä. - Ei teidän tarvitse nähdä vaivaa.
Ruth Johansen, uusi musiikinopettaja.
Asemapäällikkö Arctander. - Hauska tutustua.
Missä sinä synnyttäjäni olit sinä yönä? Minne sinä jouduit?
Katositko revontuliin, -
ylös taivaan loisteeseen?
Menitkö paratiisiin ja kuulit taivaan harppujen riemusoiton?
Tapasitko Jeesuksen vai jäitkö minun luokseni?
Seurasitko minua sinä yönä ja sen jälkeen? Oliko sinua koskaan?
Vai olitko vain asemapäällikön surun lähde?
Mikä lapselle annetaan nimeksi? - Gustav.
Mikä lapselle annetaan nimeksi? - En tiedä.
Etkö tiedä? - En. On ollut muuta ajateltavaa.
Gustav, minun täytyy tietää nimi. - Ymmärrän kyllä. Tietenkin.
Kävisikö Ruth äidin mukaan? - Ei. Ei ikinä.
Se ei käy. Se on liikaa.
Entä Eva?
Se on raamatullinen. Meidän kaikkien esiäidin nimi.
Mikäli tiede on oikeassa, esiäitimme muistutti kovasti tätä lasta.
Eva ei näyttänyt apinalta. - Anteeksi, mitä pastori tarkoittaa?
Jopas nyt jotakin.
Eva.
Eva ei ole hullumpi nimi.
Eva.
Se on hyvä nimi.
Eva, kastan sinut Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen.
Pidetään kiirettä. Ruthia tullaan hakemaan.
Vauvassa on jotain outoa.
Mitä te sanotte, Swammerdamm?
Mistä? - Tästä kaikesta.
Hän piti suuresti vaimostaan. - Tämä on outoa.
Mikä?
Voisi luulla, että vaimo oli Saban kuningatar. Painettu ohjelma...
Viirit ja vartijat. Se on mahtailevaa.
Ehkä tämä on hänen tapansa näyttää surunsa. -Ehkä.
Asemapäällikön suru. Luuletko todella niin?
Kaikilla meillä on omat tapamme.
Tiedätkö, mitä minä luulen? Nämä eivät ole mitkään hautajaiset.
Tämä on harhautusoperaatio. Se tämä on.
Olet ihana tyttö. Ihana pieni tyttö.
Niin suloinen.
Iltaa.
Terveisiä rouva Birgersonilta. Tyttärenne nukkuu kopassa -
meidän makuuhuoneessamme.
Gustav. Hän on kiintymässä lapseen.
Rouva Birgerson on jo iäkäs. - Ovatko karvat irronneet?
Se ei ole mikään lapsi.
Eikö mitään voida tehdä? - Ikävä kyllä ei. Tämä on harvinaista.
Toivomme, että karvat irtoavat. - Tohtori Levin löysi imettäjän.
Tyttö on vain 17-vuotias ja vaikeassa tilanteessa.
Lapsi kuoli kolmen päivän ikäisenä. Isästä ei ole tietoa.
Vanhemmat hylkäsivät hänet. Hän tarvitsee tämän paikan.
Täällä on hienoa.
Minulla ei ole ikinä ollut omaa huonetta.
Meitä on kotona niin monta. Siellä on niin ahdasta.
Jos tarvitset jotakin, niin olen alakerrassa.
Päivää. - Päivää.
Tässä on pikku Eva.
Pidä hänestä hyvää huolta.
Näkemiin.
Niin?
Asemapäällikölle minulla olisi... - Hän tarkastaa linjoja.
Kerronko terveisiä? - Ei tarvitse.
Olen kanttori Swammerdamm.
Tulen uudestaan jonain toisena päivänä.
Swammerdamm! Näytät järkyttyneeltä. -Niinkö?
Olitko asemapäällikön luona? - Olin. Minä...
Miksi olet niin järkyttynyt? Et sinä yleensä ole noin säikky.
Et aavista, mitä näin.
Koputin asemapäällikön ovelle...
Mutta se oli ihmislapsi.
Ihmisten puheet ovat siis totta.
Ei kai hänellä ollut käärmeen silmiä? - Ei.
Eikä torahampaita? - Ei, hupsuko olet.
Lehteen täytyy kirjoittaa pari riviä. - Mitä? Et saa kirjoittaa tästä.
Mukavaa päivää, kanttori. - Pyydän sinua ystävänä.
Huolellisen harkinnan jälkeen toimitus totesi, -
että on tarpeen panna piste viimeaikaisille arvailuille.
KUMMALLINEN LUONNONOIKKU
Juoruilu on paha vitsaus. Kunniallinen lehtemme on -
tällaisen säädyttömän toiminnan vastustaja.
Joskus voi poikkeuksellisesti tapahtua jotakin niin erityistä, -
että juorut vaativat vastuullista journalistista tutkimusta.
Hän näyttää eläimeltä.
Kokonaan...
Ovea ei saa ikinä avata lapsi käsivarrella.
Olen Norjan rautateiden virkamies. Tämä ei ole mikään näyttely.
Ei koskaan tätä lähemmäs ikkunaa. - Ymmärrän.
Enkä halua nähdä tyttöä konttorissa, lennätinhuoneessa tai asemalla.
En myöskään asemalaiturilla. Onko selvä?
Väki lähtee, kun ei ole mitään nähtävää.
Oletko huomannut, olisiko karvoja irronnut esimerkiksi tyynylle?
Ei. - Ei...
Asemapäällikkö. Ei tosin ole minun asiani ehdottaa tällaista...
Jatka.
Ajattelin Evaa.
On väärin, ettei hän saa raitista ilmaa. Hän on niin kalpea.
Hän syö ja nukkuu huonosti ja haluaa imeä koko ajan.
Ajattelin, että voisin mennä hänen kanssaan kävelylle -
Storgataa pitkin tai Fredheimiin.
Mietin asiaa. Hyvää yötä.
Piirsin kartan. Voitte kulkea tätä reittiä.
Laituri on tyhjä kello 10.15.
Silloin voit työntää vaunut asemalaiturin päähän.
Tästä menette raiteiden yli rakentamattomalle tontille.
Siellä on pieni polku, joka on osittain katettu lankuilla.
Veturitallin aurinkoisen seinän kupeessa on penkki, -
jolla voitte istua hetken, ellei ihmisiä kulje ohi.
Jos haluat olla ulkona tunnin klo 11.15 asti, palaa sama reittiä.
Jos olet ulkona lyhyemmän aikaa, sinun täytyy kiertää koko kylä.
Silloin ei ole aikaa pysähtyä.
Kaikki muu on ankarasti kielletty.
Eva hymyili tänään.
Haluatko pitää häntä sylissä? - En. Sinun on paras hoitaa ne asiat.
Tänään on liian myöhäistä, mutta huomenna... Onko Hannahilla kello?
Gustav! Kirje! Lääketieteellisestä kollegiosta.
Tiedetäänkö tästä pääkaupungissakin?
Minun täytyi raportoida tästä, muuten olisin saanut ongelmia. Lue.
"Tapaus on niin harvinainen, että niitä on ollut vain kourallinen -
viimeisen 400 vuoden aikana."
"Siksi kirjeenne herätti suurta mielenkiintoa..."
He tulevat tänne.
Voivatkohan he tehdä jotakin? - Näemme, kun he tulevat.
Tohtori Strøm? Olen tohtori Levin. - Nostaisitteko matkatavarani.
Olen asemapäällikkö Arctander. Olen tytön isä. Tännepäin.
Suurenmoista. Uskomatonta.
Hän hymyillee ja päästelee samoja ääniä kuin muutkin lapset.
Karvaa on kaikkialla.
Oletteko nähnyt tällaista ennen? - En koskaan. Tämä on ainutlaatuista.
Olen nähnyt tapauksia, jossa karvoitusta on jossain kohdin kehoa.
Mikä tyttöä vaivaa? - Ei mikään.
Kaikilla on kehossa karvatuppia.
Kuudennen kuukauden lopussa sikiön kaikki karvatupet -
alkavat yhdellä kertaa kasvaa voimakkaasti karvaa.
Aivan kuin elimistö yrittäisi katsoa, onko kaikki kunnossa.
Seitsemännellä kuulla sikiö pudottaa kaikki karvat.
Mutta teidän pikku tytöllänne karvat ovat jatkaneet kasvuaan.
Ne ovat kasvaneet edelleen.
Karvoitus siis vain jäi kehoon? - Aivan.
Miten ne saa pois?
Ette voi tehdä mitään. Ette saa ajella karvoja pois.
Silloin karvat kasvavat uudelleen ja muuttuvat parransängeksi.
Pidetään yhteyttä, Arctander. Ja tehän olitte Levin?
Voisitteko raportoida säännöllisesti? Saisinko kamerani?
Mutta milloin karvat häviävät?
Ne eivät häviä.
Harvinaisuus. Rariteetti. Sallikaa minun ottaa valokuva.
Tiedän, etten muistuta sinua. En silmistä enkä muutenkaan.
Kun katson peiliin, näen ihmisen, joka ei muistuta ketään.
Tiedän sen.
Muilla on kasvot. Minulla ei ole.
Eva. Annetaan kuvan riippua omalla paikallaan.
Tämä ei ole mikään hyvä kuva.
Hän ei ollut lainkaan tämännäköinen.
Ei! Ei! Ei!
Saat istua tuolla, kunnes suostut tottelemaan.
Onpa hieno. Kaunein joulukuusi, joka meillä on ollut.
Se muistuttaa lapsuuteni kuusijuhlista Fredheimissa.
Mikä on kuusijuhla? - Etkö tiedä?
Onko se juhla kuusen kunniaksi?
Kuusijuhla oli vuoden suurin päivä. Suurempi kuin jouluaatto.
Se pidettiin tammikuussa. Hyvästelimme joulukuusen.
Se oli kolme kertaa tätä suurempi. Ja kauniisti koristettu.
Oliko siinä palloja? - Kultapalloja.
Olivatko ne aitoa kultaa? - Voitaisiinko koristella kuusi?
Minulla oli yllä sievin mekkoni. Punainen samettinahoin koristettu.
Äiti laittoi kenkiini hopeasoljet. Ne loistivat kilpaa kuusen kanssa.
Näytitkö prinsessalta? - Varmaankin. Olin niin hienona.
Entä sitten? - Tanssimme kuusen ympärillä.
Sitten saapui taikuri. Kaikki odottivat häntä.
Hannah. - Hän taikoi kukkia tyhjästä...
Hannah!
Eikö tuolta ylhäältä puutu vielä jotakin?
Eva. Palaan hetken kuluttua. - Selvä.
Viivyn korkeintaan 40 minuuttia.
Näen öisin sinusta unta. Aina välillä, en usein.
Olet kauniimpi kuin kuvassa. Ja silmäsi ovat niin ruskeat.
Äänesi on matala ja lempeä. Hymyilet ja juttelet minulle.
Asioita, jotka unohdan, kun herään. Rakastan silti niitä unia.
Kerran näin unta, että sinulla oli karvaa kasvoissa ja minulla ei.
Kun heräsin, kaikki oli entisellään.
Toivoisin, ettei olisi.
Kuinka kauan Hannah viipyy perheensä luona?
Hannah? Hän tulee tapaninpäivän jälkeen.
Eikö olekin jännittävää avata silloin joululahjat?
Eikö voitaisi mennä kuusijuhlaan? - Ei. Se ei ole meille.
Hannah sanoi, että se on kaikille. - Hannah.
Hannah. Hän pistää päähäsi kaikenlaisia hupsutuksia.
Eva. Minähän olen kertonut, millaisia ihmiset saattavat olla.
Niin. Olkoon sitten.
Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Oli teillä joulukuusi ennen minua? - Oli toki. Tiedäthän sinä sen.
Äiti on tehnyt kuusen enkelit ja tähdet.
Luuletko, että hän ajatteli minua, kun hän teki koristeita?
Sinuako?
Tuskinpa vain.
Haluaisin umpinaisemmat kengät.
Ja tuollaiset.
Niin.
Kiitos. - Kiitä myös Hannahia.
Kiitos!
Saat lainata tätä. Minulla oli se, kun olin pieni.
Oletteko valmiit? - Näytät aivan prinsessalta.
Katso, miten kuusi kimmeltää, Eva.
Onko se lämmin?
Niin arvelinkin.
Hei.
Oletpa sinä hienona.
Oletko saanut uudet kengät? - Isä osti hopeasoljet.
Onpa sinulla kaunis mekko. Ota kakkua.
Hyvät naiset ja herrat, pojat ja tytöt.
Tervetuloa pieneen taikahetkeen, taikuuden ja ihmeiden pariin.
Oletteko valmiit näkemään jotakin aivan tavatonta?
Joo!
Katsotaanpa, josko näkymätön kanamme...
Se voi munia munan, jos sanomme pussiin "kluk kluk".
Kluk kluk.
Muniikohan kana lisää munia?
Valitse minut. - Ota minut.
Osaatko sanoa "kluk kluk" pussiin? - Kluk kluk.
Entä sinä, ystäväiseni? Hyvänen aika.
Onpa sinulla hieno joulupukin naamari.
Se ei ole naamari. Hän on tuollainen.
Meillä on siis täällä mukana itse joulupukki.
Osaako joulupukki puhua? - Kluk kluk.
Kiltti koira.
Tämä ei ole mikään muna! Tämä on kivi!
Mitä minä sanoin? Lähdetään.
Yksinäisyys vaikuttaa.
Kun on niin yksinäinen, ettei enempää voi olla, tilanne pahenee.
Silloin voi valita, rupeaako kirkumaan...
Mitä sinä nyt? Lopeta! Mitä teet? Noin ei tehdä.
Tai voi istua hiljaa huoneessa ja tuntea olevansa ulkopuolella.
Kirkuminen merkitsee sitä, ettei riittävän yksinäisiä sanoja ole.
Jälkeenpäin voi ottaa esiin pelikortit tai tehdä jotain muuta.
Kaikki on kuin ennen.
Tai melkein kuin uutta.
Ja se on ohi sillä kertaa.
Voitko piirtää minut, isä?
Olet taitava. - Kiitos.
Ole kiltti. - Toisella kertaa. Mitä teet?
Huomennako?
Tule.
No, mutta hei. - Eräs haluaa antaa sinulle jotain.
Jaha. Onpa hieno. Kiitoksia.
Ole hyvä. Miksi sinua kutsutaan Kipinäksi?
Koska hiukseni muistuttavat kipinöitä.
Annetaan Kipinän jatkaa töitä, Eva. - Ei, tämä on kiintoisaa. Tule.
Karolius kirjoittaa. Vastaan, että minulla on kauniita naisvieraita.
Vastaus tulee.
Kerskailet kuten aina. Siellä on varmaan vain pari vanhaa kanaa.
Eikö ollutkin julkeaa? Kirjoitetaan takaisin.
Mitä kirjoitamme? Että hän on vanha kettu?
Kirjoita.
Osaatko kirjaimet? Katsopa.
Täplät ovat sitä.
Viivat ovat tätä. Lyhyitä ja pitkiä painalluksia. Sitä sun tätä.
Sitä sun tätä, sitä sun tätä. - Kumarru!
Kumarru, Eva! Mene piiloon!
Hei!
Tyynimeri yhdistyy Pohjoiseen jäämereen Beringinsalmen kautta.
Sen suuruus on satojen vuosien...
Sait kirjeen.
Minäkö? - Kyllä vain.
"Rakas Eva. Olit niin taitava, että ajattelin ilahduttaa sinua."
"Kunnioittavin terveisin, ystäväsi Kipinä."
Katso!
Ne ovat morseaakkoset.
Tässä lukee "ystäväsi Kipinä".
Vallankumouksen oli tultava. Se oli vain ajan kysymys. Älä keskeytä.
Venäläiset ovat eläneet kuin eläimet. Nähneet nälkää satoja vuosia.
Sekö on vastuun ottamista?
Mullistetaan yhteiskuntajärjestys ja otetaan laki omiin käsiin.
Siitä seuraa täydellinen kaaos. Kaikki junatkin seisovat.
Yksikään juna ei pysy aikataulussa. - Aikataulussa! Gustav!
Venäjän kansa on ollut isänmaallinen myytti.
Nyt siitä on tullut pelkoa herättävää todellisuutta. Trotski ennusti sen.
Trotski on tulevaisuuden mies. Sanokaa minun sanoneen.
Jopas jotakin! Todellakin.
Haluan sähköttäjäksi. - Mitä sanoit?
Monet naiset ovat sähköttäjiä. Kipinä sanoi niin.
Miksipä ei, Gustav?
Näkemiin. - Oli mukavaa.
Olitte alakerrassa ilman lupaani. Ette mene sinne enää ikinä.
Tytön on saatava tavata muita. - Siitä päätän minä!
Hän ei voi kököttää aina yksinään. - Hän ei ole yksin. Hänellä on meidät.
Hän on lapsi.
Tytön on saatava tavata muita lapsia ja päästävä kouluun.
Oletko unohtanut, mitä joulujuhlassa tapahtui?
Pitäisikö meidän taas alistua sellaiseen?
Siinä oli kaikki, Hannah.
Gustav, antaisitko kampani?
Piirrätkö tänään, isä? - Mahdollisesti.
Mitä aiot piirtää?
Uuden junamallin, jota yritän saada tolkkua.
Malmijunan.
Missä Hannah on? - En tiedä.
Milloin hän palaa? - En tiedä.
Kuka minusta sitten huolehtii?
En tiedä. Älä kysele niin paljon.
Mitä sinä teet?
Ajattelin, että ilman karvoja voisin hakea Hannahin.
Mitä sinä hölmöilet? Haluatko parran koko kehoon?
Et koske tähän. Se on minun. Ymmärrätkö?
Kuivaa itsesi. Tyhmyyksiä.
Menen suoraan asiaan.
Hannahia kaivataan kotona kovasti.
Haluaisin kuulla, millä ehdolla Hannah tulee takaisin.
Siinä se oli.
Eva!
Tuolla sisällä on sinulle yllätys.
Hei!
Onko se minun? - On.
Se menee alakerran lennättimeen, joten voimme jutella toisillemme.
Kokeillaanko heti? Istu tähän, niin minä menen alas.
Jopas jotakin.
Tervetuloa takaisin.
Kaikki kunnossa, Eva. Kipinä.
Rakastan Kipinää, koska hän on ystäväni.
Välillä hiivin hänen luokseen kuuntelemaan tiedotuksia.
Välillä hän lähettää niitä minulle, jotta tiedän, mitä tapahtuu.
Kipinä Evalle. Katso 14.30 junaa. Siinä on mukana aito neekeri.
Kello 15.45 tulee karuselli.
Mitä tämä pikkuinen asema merkitsee? Kaikkea tätä.
Se lievittää yhtä jos toistakin huonoa omaatuntoa, -
koska kukaan ei saa nähdä minua.
Sensaatio!
Isä, Kipinä ja Hannah voisivat veloittaa sisäänpääsymaksuja.
He voisivat perustaa yhtiön ja rikastua. Ihmiset jonottaisivat.
Eva Kipinälle. Onko laillista, että tohtori Levin ja isä päättävät, -
etten saa ikinä mennä kouluun?
En voi uhmata Arctanderin päätöstä. Olen samaa mieltä.
Tytön pitäisi saada oppia asioita yhdessä toisten lasten kanssa.
Koululautakunta... - Vähät siitä. Lääkärin sana on laki.
Hienoa olla siinä asemassa.
Niin! Enhän minä tiedä.
Asemalle tulee säädöslehtisiä.
Nimismiehelle ja pastorille. - Älä puutu tähän asiaa.
Kun jotakuta minun lapsuudessani pidettiin kotona, -
silloin tuli nimismies paikalle.
Mietin vain, että mitähän Arctander ja tohtori silloin olisivat tehneet.
Lähdemme kouluun.
Ovatkohan muut lapset oppineet paljon Mesopotamian historiasta?
Ehkäpä.
Tule.
Tässä on Eva, uusi oppilaamme.
Otetaan hänet hyvin vastaan.
Saat istua tuonne.
Tänään me opettelemme j-kirjaimen.
Tietääkö joku jonkin j: llä alkavan sanan?
Niin? - Jäätelö.
Alvin!
Hieno piirustus mutta kissassa ei ole j-kirjainta.
Jäätelö. Entä vielä?
Ottakaa hänen reppunsa. - Rotanloukku!
Repikää hänen karvansa!
Miten koulussa sujui? - Hyvin.
Oikein hyvin.
Si vis amari, ama.
"Jos tahdot tulla rakastetuksi, rakasta", kuuluu vanha sanonta.
Sen tarkoitus on saada ihmiset käyttäytymään. Se ei auta.
Kjersti Borgli. - Täällä.
Kristine Gulbrandsen.
Pohdin alkulukuja. Lumoavia ja outoja ystäviä -
jotka ovat jaollisia yhdellä ja itsellään, eikä niille ole käyttöä.
Täälläkö sinä olet?
Enkö olisi saanut tulla? - Et.
Jaha. Nyt maistuisi kahvi.
En juo kahvia. - Minä olen juonut kahvia koko ikäni.
Isä sanoo, ettei se sovi lapsille. - Et ole lapsi.
Tämä on parasta sokerin kanssa.
Onko hyvää?
Oikein hyvää.
Käytkö täällä uimassa? - On liian kylmää.
Tule uimaan. Vesi ei ole kylmää.
Olisit voinut sanoa, ettet osaa uida.
Luulin, että osaisin. - Olet outo.
Mutta hyvällä tavalla.
En tajua.
Jos ympyrän halkaisija on 1, sen piiri on 3,14.
Ainako? - Aina.
Amerikassa aiottiin säätää laki, että pii pyöristettäisiin 4:ksi.
Kaikki sillat olisivat sortuneet. Onneksi yksi professori esti sen.
Olet hurjan sileä.
Sinä olet kaunis. Voinko pinnata koulusta kanssasi joskus toistekin?
Voinko? - Arvid. Hei sitten.
Olet myöhässä. - Niin.
Sain taas kirjeen neiti Hadelandilta.
Hän kirjoittaa, että olet ollut paljon poissa. Hän on huolissaan.
Voiko siihen saada selitystä? - Neiti Hadeland ehkä.
Professori Strømiltä tuli kysely.
Kööpenhaminan ihokongressista kuukauden päästä.
Sinne tulee lääkäreitä ja tutkijoita kaikkialta. Meidät on kutsuttu.
Menemmekö? - Menemme.
Ehkei ole hullumpaa päästä täältä hetkeksi.
Ehkä minulle keksitään lääke.
Hyvää matkaa. Pidä huolta itsestäsi.
Hyvää matkaa, Eva. - Kiitos.
Hyvää matkaa.
Tässä on matkaevästä.
Onko sinulla uusi taskukello, isä? - No jaa, ehkä vähän.
Se on kaunis. - Matkalla pitää olla koreana.
Voimme syödä päivällistä junan ravintolavaunussa.
Mutta Hannah antoi ruokaa. - Hannahin ruokaa on syöty tarpeeksi.
Tule.
Iltaa. - Iltaa. Nimi on Arctander.
Niin? - Olimme varanneet pöydän.
Tosiaan. Arctander. Pitää paikkansa. Tännepäin.
Ruokalista. - Kiitos.
Turha tätä on tutkia. Otamme parasta. Hovimestari!
Otamme aluksi päivän keiton ja sitten pihvin.
Tilaamme muutakin. Älkää menkö kauas.
Lasi omenasiideriä tyttärelleni ja puoli pulloa Bordeaux'ta minulle.
Kiitos.
Anna heidän katsoa.
Jaha, sitä ollaan matkalla suureen maailmaan.
Neiti ja herra asemapäällikkö Arctander.
Skool.
Olenko kertonut, että olen ollut Kööpenhaminassa ennenkin?
Silloin seurassani oli nuori nainen.
Se oli kauan ennen kuin tapasin äitisi.
Teimme elämäni ihanimman kävelyretken.
Haluaisin mielelläni tehdä sen uudelleen.
Ehkä aavistan jotain, mitä en tiedä. Matkat vaikuttavat ihmisiin.
Heti kun juna tai laiva lähtee, arki irrottaa heistä otteensa.
He kokevat elämän sellaisena kuin sen kuuluisi olla.
He kokevat hetken olevansa sellaisia kuin pitäisikin. Vapaita.
He tilaavat lisää Bordeaux'ta ja jäätelöä tyttärelleen.
Ensimmäiset tunnit huoneessa 314 -
ja myöhemmin, kun kuljin kanssasi käsi kädessä, -
kun aurinko paistoi Kööpenhaminan, tämän pienen suurkaupungin yllä...
Eikö olekin hienoa? - Ihanaa.
Niinä tunteina tunsin olevani sinun prinsessasi, isä.
Sitten tuli toisenlaisia hetkiä.
Neiti Arctander, voitteko...? - On kyse vain kahdesta yöstä.
Kauanko aiotte viipyä? - Hyvin tämä sujuu, isä.
Pitäkää hänestä huolta. - Onko toivoa lääkkeestä?
Neiti Arctander, katsokaa tänne. Kiitos. Pikku valokuva vain.
Voimmeko saada haastattelun konferenssin jälkeen?
Iltaa, pikkuneiti. Olemme kaiketi saman kongressin osallistujia.
Andrej Bor palveluksessanne.
Voitte kutsua minua Andreakseksi.
Eva Arctander.
Nyt kun olemme tutustuneet, -
ehkä haluaisitte tulla hetkeksi juttelemaan kanssani.
Olette tämän kongressin ehdoton kohokohta.
Anteeksi, että pelästytin teidät.
Olen usein hereillä, sillä ihoani kivistää.
Ihottumani. Onko teillä paljon kipuja, neiti Kohokohta?
Ei, minulla ei ole kipuja.
Hienoa. Oletteko tavannut professori Joachimin?
Onko hän lääkäri?
Tuo oli hyvä.
Ei, ei, hän on erään matkaseurueen johtaja.
Hänellä on kokonainen lauma meidänlaisiamme ihmisiä.
Kääpiöitä, siamilaisia, lihavia naisia ja voimamiehiä.
Kaksipäinen mies ja liskoihminen.
Se olen minä.
Seurue on menestynyt ja kuuluisa koko Euroopassa.
Ajattelette kenties olevanne yksinäinen.
Ettei kukaan ole teidän kaltaisenne.
Professori Joachimin seurueessa ette koskaan olisi yksin.
Ympärillänne olisi aina monia kaltaisianne.
Tuntisitte olonne normaaliksi ja voisitte löytää onnen.
Haluan sanoa... Skool.
Meidän erityisten kesken on solmittu onnellisia avioliittoja.
Olette erittäin ruma.
Ette koskaan parane ettekä löydä tavallista miestä.
Kukaan mies ei voi täyttää toivettanne teidän maailmassanne.
Mutta meidän maailmassamme kokisitte onnen.
Olisitte haluttu ja rakastettu, ja te voisitte haluta ja rakastaa.
Ette voi vaatia elämältä enempää kuin mihin on perusteita.
Useimmat oppivat sen hyvin myöhään, -
mutta me jo hyvin varhain.
Skool.
Sinähän palelet, kultaseni.
Nuku nyt oikein sikeästi.
Aamulla saat hyvän aamiaisen.
...sukupuolen kaksitulkintaisuus -
tai muu hävettävä tai sairaalloinen fyysinen ominaisuus -
näyttäytyy samanaikaisesti.
...joita teillä on mahdollisuus tarkastella myöhemmin. Kiitos.
Katso minuun päin.
Taidat voida jo paremmin.
Sain viestin. Mitä tapahtui? Ei kai mitään vakavaa?
Ei, hän vain pyörtyi.
Se johtui kaiketi pitkästä matkasta ja oudosta ympäristöstä.
Pääsemme kohta jatkamaan. - Minua väsyttää.
Kaikki on sujunut ohjelman mukaan. -Tule.
Tämä loppui tähän.
Kuinka? Tämä on erittäin ikävää kongressille.
Mitä sairaalassa tapahtui, Eva? - Ei mitään.
Hei! Millaista sinulla oli?
Hei, Eva!
Niin, niin.
Anna minulle vähän aikaa, Knudzon. - Saatte elokuuhun.
Sitten minun on toimittava. Joku on pantava vastuuseen.
Kristian Guttormsen? - Täällä.
Arvid Hansen. Arvid Hansen!
Pinnaan yhä useammin.
Isä huokailee ja näyttää opettajan ja johtajaopettajan kirjeitä.
Hän ei enää rankaise minua.
Sen sijaan hän vetoaa parempaan minääni, mikä on pahempaa.
En pidä ajatuksesta, että minulla olisi parempi minä.
Rakastan sinua.
Olet uupunut, Gustav. Ei mitään vakavaa, mutta kaipaat lepoa.
Kirjoitan sinulle lähetteen hyvään terveyskylpylään.
Evakin voi lähteä mukaan. - Terveyskylpylään?
Mistä Knudzon puhui? Hän vaikutti niin vakavalta.
Ei se ollut mitään. Olemme ystäviä.
Jos jotakin on, sovimme asiat saman tien.
Ei ollut tarkoitus häiritä. Minulla ei ollut mitään tekemistä.
Tulin tänne maalaamaan kaksineuvoisia kukkia.
Olin uimassa. - Huomaan.
Nuoremman kuuluu esitellä itsensä vanhemmalle ensin.
Eva Arctander. - Minäkin olen Eva. Grjothornet.
Olet kaunis. - Kauniisti sanottu.
Kuinka vanha olen mielestäsi? - 35.
Ystäväiseni. Hyvin kauniisti sanottu.
Mutta olen 55. - Oletko?
Ei ainoastaan herra Grjothornet käy kylpylässä. Olenko sinusta kaunis?
Olet hyvin kaunis.
Syksyisin on minun vuoroni mennä terveyskylpylään.
Käyn paikoissa, joissa käytetään tieteen uutuuksia.
Tällä hetkellä lystin maksaa herra Grjothornet.
Ennen häntä oli konsuli Lange.
Tohtori Berner. Kauniina pysyminen ei ole ruusuilla tanssimista.
Nyt olen tohtori Lebedev-Kumachin viinimäkikotilokuurilla.
Kotilokuurilla?
Se bulgarialaislääkäri keksi, että Anatolian viinimäkikotilo -
erittää ihoa ja ihonalaiskerrosta elvyttävää limaa.
Potilas riisutaan ja sivellään ohuelti voiteella, -
joka on valmistettu jauhetuista lehdistä ja kaarnasta.
Kotilo syö kielellään, joka sijaitsee sen jalassa.
Kieli on täynnä pieniä hampaita, jotka poistavat kuollutta ihoa.
Hetken kuluttua ne alkavat erittää elvyttävää limaa.
Olen kokeillut kaikenlaisia hoitoja kuten lampaanverikylpyjä, -
sähkökylpyjä ja ionisaatiokammioita.
Olen jopa kylpenyt valaansyljessä.
Se ei ollut miellyttävää.
Luuletko, että voin saada tavallisen miehen?
Sinullahan on poikaystävä.
Hän on kaunis kuten sinä.
Haluaisin vain voida keskustella hänen kanssaan.
Kerroin, että Norjan ensimmäinen naistohtori lähti Pariisiin -
tapaamaan Einsteinia ja Marie Curieta, mutta häntä ei kiinnostanut.
Olisinpa vain yhtä kaunis kuin sinä. - Tietenkin haluaisit.
Nuorena kuvittelee, että kauneus on koko elämä.
Se on kaiken tarkoitus, kaikki tähtää siihen.
Mutta mitä on kauneus?
Minulta vei vuosia ymmärtää sen tyhjyys ja merkityksettömyys.
Nyt se alkaa vähitellen kadota. Minultakin, kotiloista huolimatta.
Älä ole surullinen vaan tarkkaavainen.
Sinulla on toisenlainen ja vapaampi lähtökohta.
Lupaa minulle, että käytät sen johonkin hyödylliseen.
Isä kutsuttiin kotiin etuajassa.
Asemalla on tapahtunut jotain vakavaa. Lähdemme tänään.
Oli hauska tutustua sinuun. - Samoin.
Sinä matkustat vielä pitkälle. - Luuletko niin?
Ystäväiseni. Hyvää matkaa.
Kipinä! Arvidilla on...
Isä!
Hannah!
Missä Kipinä on?
Hannah!
Tarkastajat ovat täällä, sillä kassasta on kadonnut rahaa.
Meidän pitäisi sopia asia kaikessa ystävyydessä.
Muuten tästä tehdään poliisiasia.
Menetät paikkasi. Knudzon ja minä puhumme puolestasi.
Tästä ei tarvitse tehdä suurta asiaa.
Aiotko panna asian minun syykseni?
Haluan, että teemme keskinäisen sopimuksen.
Mutta minä olen tiennyt, -
että sinä olet ottanut rahaa aivan alkuajoistani lähtien.
Minun pitäisi ilmiantaa sinut.
Tekisitkö tästä oikeusjutun?
Niin...
Siinä on sinun sanasi moitteettoman asemapäällikön sanaa vastaan.
Kuinka luulet käyvän?
Melvig! Melvig, käy istumaan.
Tiedän, että pidät Evasta. Hän tarvitsee kodin.
Missä muualla hän asuisi? Täällä hän voi sentään sähköttää.
Hän ei halua sähköttäjäksi.
Hän haluaa opiskella matematiikkaa! Hänen on päästä pääkaupunkiin.
Hän on liian lahjakas istuakseen lennätinkonttorissa.
En pysty maksamaan korkeakoulutusta.
Sitä paitsi epäilen, että mikään paikka ottaisi häntä.
Missä hän asuisi?
Melvig.
Eva tarvitsee kotinsa.
Evan vuoksi.
Isä.
Lähdetkö pois, Kipinä? Odota!
Estä se! Älä anna hänen mennä! - Ojentaisitko minulle suolan?
Kipinä odottaa laiturilla junaa. Älä syytä häntä!
En syytä häntä. Hän lähti vapaaehtoisesti.
Miksi hän lopetti vapaaehtoisesti? - Älä puhu tuolla sävyllä.
Täällä tehtiin sisäinen tarkastus. Valtion rahaa on kadonnut.
Saisinko suolan, Hannah? - Eli?
Hän pani kortit pöytään ja otti syyn niskoilleen.
Minä ja Knudzon saimme asian painetuksi villaisella.
Mutta Kipinä menetti työnsä. - Se kuului sopimukseen.
Muuten olisi tullut oikeusjuttu. Se olisi ollut ikävää.
Sinulle ja asemalle! - Kaikille. Eikä vähiten sinulle.
Eva.
Ymmärrän, että tämä on vaikeaa.
Hän oli hyvä ystävä ja kiltti sinulle.
Sinun täytyy yrittää... - Mitä muka?
Yritä katsoa asiaa filosofisesti. - Filosofisesti?
Sepä oli hyvä ajatus. - Älä puhu tuolla sävyllä.
Ironia ei auta. Elämässä sattuu tällaista.
Tällaista elämä välillä on, Eva. Emme puhu tästä enää.
Mistä me sitten puhumme? - En minä tiedä.
Et voi tehdä näin!
Kiitos, Hannah. Olen kylläinen.
Kipinä!
Eva.
Eva. Etkö tulisi katsomaan?
Minä luen. - Jollakulla on pian syntymäpäivä.
Ehkä tarvitset uusia vaatteita. - Voi olla.
Mitä sinä toivot? - Kidegoniometriä.
Mihin sellaista käytetään? - Sitä on vähän vaikea selittää.
Sillä määritetään kiteen sisäiset kulmasuhteet.
Siten voidaan todentaa, mihin järjestelmään kide kuuluu.
Olet sinä aikamoinen, Eva. - No?
Siis kide... - ...goniometri.
Goniometri. Kidegoniometri.
Onko sinulla kiteitä mitattavaksi? - Muistat kai Kipinän?
Meillä oli aikomuksena mennä molybdeenikaivokselle etsimään.
Ymmärrän.
Syntymäpäivänä en halua käydä hautausmaalla niin kuin yleensä.
Ainahan me olemme käyneet. - Se on ajanhukkaa.
Haluan Fredheimiin. Siellä on varietee-esitys.
Tämähän on jännittävää. Vai varietee-esitys?
Kunhan ei ole Ibseniä. Se alkaa vain nukuttaa.
Hyvät naiset ja herrat!
Olemme ylpeitä voidessamme esitellä maailman vaikuttavimman -
ja monipuolisimman kuvan ihmiselämästä.
Tässä ovat kaksoset Irlannin nummilta.
Kaksi mieltä yhdessä ruumiissa, tuomittuja elämään aina yhdessä.
Kääpiönainen Nicoline Featherly.
Hyvät naiset ja herrat, Euroopan pisin mies!
Maanmiehenne herra Rumilus Telemarkista!
Kuulette nyt ensimmäisinä, että neiti Featherly ja herra Rumilus -
ovat kihlautuneet ja menevät naimisiin Tukholmassa.
Borneon viidakoissa on yhä tuntemattomia heimoja.
Ihmiskunta kaikkine muotoineen on uskomattoman monipuolinen.
Onko tuo apina? - Sellainen meillä on omasta takaa.
Kuinka julkeat tulla kotiini?
Ei ikinä! Ei missään tilanteessa.
Oliko se eilinen muka pahempaa -
kuin se lääketieteellinen teatteri Kööpenhaminassa?
Se oli mautonta! - Mutta väki viihtyi, Arctander.
Väki haluaa viihtyä. Tyttäresi näkisi Berliinin, Lontoon, Rooman.
Hänestä tulisi rikas, ja sinäkin olisit taloudellisesti riippumaton.
Mitä hänen edesmennyt äitinsä sanoisi? Tai paikkakuntalaiset?
Vastaus on ei. Olkaa hyvä ja poistukaa.
Ettekö voisi edes harkita asiaa? Lähdemme vasta iltapäivällä.
Saanko toivottaa sinut tervetulleeksi show'humme?
Tämä on suuri ilo. Tule tapaamaan muut.
KIITOS
ESITYS IHMISEN MONIMUOTOISUUDESTA
Tulkaa lähemmäs! Tulkaa lähemmäs!
Heidät oli jo haudattu, mutta heidät herätettiin henkiin.
Milloin tähän tottuu? - Ei tähän totu ikinä.
Pieniä huoneita, isoja huoneita.
Huoneita tulee ja menee. Kaupunkeja tulee ja menee.
Näyttämöitä, tivoleita, kapakoita...
Vain minä olen hiljaa, kun muut liikkuvat ja meluavat.
Tajuan, kuinka läheisiä ihmiselle ovat luvut ja ajatukset.
Ne ovat todellisia isä ja äitejä, Ainoat todelliset ystävämme.
PARIISIN YLIOPISTO SORBONNE 1936
Hyvät naiset ja herrat! Minulla on kunnia esitellä -
professori Eva Arctander!
Hän kertoo työstään modulimuotojen ja Ramanujanin parissa.
Hyvät kollegat.
Tähän kauniiseen kiintoisien ajatusten täyttämään saliin -
minut toi matemaattinen vakio, historian tärkein luku.
Pii.
Liittyykö se jollakin lailla minun synnynnäiseen erityisyyteeni?
Upeaan turkkiin, jollaisesta moni nainen maksaisi omaisuuksia.
Mahdollista vaiko eikö?
Vielä kiinnostavampia ovat kaavat, jotka esittelen teille.
Kiitoksia. Kiitos.
Anteeksi. Eva Arctander. - Anteeksi.
Kiitos.
Anteeksi, voinko auttaa?
Eva.
Oletpa sinä kaunis.
On outoa olla täällä ilman isää.
Hän oli vanha ja väsynyt.
Hän oli valmis.
Anna meille syntimme anteeksi niin kuin mekin anteeksi annamme...
Älä saata meitä kiusaukseen, vaan päästä meidät pahasta.
Sinun on valtakunta ja voima ja kunnia iankaikkisesti.
Aamen.
Eikö mitään vaatteita? - Ei.
Kalvosinnappeja tai kultakelloa? - Ei kiitos.
Entä astiasto, joka vanhempasi saivat häälahjaksi?
Pakkaanko ja lähetänkö sen? - Älä. Ei tarvitse.
Minulla on kaikki tarvittava. - Järjestän kaiken myöhemmin.
Juodaan sherrylasilliset.
Tämä on Pariisista. Se tuli kauppoihin muutama vuosi sitten.
Sillä maalataan kynnet punaisiksi.
Voit laittaa sitä, kun laittaudut hienoksi.
Puhaltele kynsiä, ettei lakka tartu vaatteisiin.
Toivottavasti olet iloinen, kun tulit hyvästelemään isäsi.
Hän vaati, että sinun on saatava tämä.
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service 2016